الوصف: |
У статті представлено клінічний випадок ефективного застосування програми фізичної терапії для хворого з важким гіпоксичноішемічним ураженням центральної нервової системи після стану клінічної смерті в умовах стаціонару психоневрологічного відділення дитячої обласної лікарні. Програму було поділено на три етапи і спрямовано на максимальну корекцію стійких рухових та когнітивних порушень. Тривалість програми фізичної терапії – 4 тижні, тривалість кожного заняття, як правило, 3-4 години щоденно, відповідно до функціонального стану пацієнта. Ефективність програми оцінювалася комплексно: за змінами м’язового тонусу, рухливості суглобів, фізіологічних вигинів хребта, тактильної та больової чутливості, показників свідомості, психоемоційного стану; за відновленням контролю акту сечовипускання та дефекації; за покращенням когнітивних здібностей (мовлення та реакції на звернену до пацієнта мови, здатністю до малювання, читання, письма, лічби); за обсягом навичок самообслуговування. Використовувалися засоби: позиціювання, лонгетування, загальний, дренажний та постуральний масажі, дихальна гімнастика, апаратні засоби фізіотерапії, пасивні та активні вправи для зміцнення м’язів, тренування контролю стереотипних рухів, покращення їх координації, відновлення рівноваги у вертикальному стані та навичок самостійного сидіння, ходи. Активне використання залучених засобів фізіотерапії на фоні медикаментозного лікування дозволило досягти максимального відновлення рухових та когнітивних порушень, уникнути важкої інвалідизації, соціалізувати пацієнта. Вважаємо, що цей клінічний випадок ілюструє важливість і необхідність систематичного застосування засобів фізичної терапії для хворих з важкими порушеннями діяльності центральної нервової системи у закладах охорони здоров’я, що мають бути забезпечені фізіотерапевтами, ерготерапевтами. В статье представлен клинический случай эффективного применения программы физической терапии для больного с тяжелым гипоксически-ишемическим поражением центральной нервной системы, наступившим после клинической смерти, в условиях стационара психоневрологического отделения детской областной больницы. Программа была разделена на три этапа и направлена на максимальную коррекцию устойчивых двигательных и когнитивных нарушений. Продолжительность программы физической терапии - 4 недели, продолжительность каждого занятия, как правило, 3-4 часа ежедневно, в соответствии с функциональным состоянием пациента. Эффективность программы оценивалась комплексно: по изменениям мышечного тонуса, подвижности суставов, физиологических изгибов позвоночника, тактильной и болевой чувствительности, показателей сознания, психоэмоционального состояния; по уровню восстановления контроля за рефлексами мочеиспускания и дефекации; по улучшению когнитивных способностей (собственная речь и реакции на обращенную к пациенту речи, способность к рисованию, навыки чтения, письма, счета); по объему навыков самообслуживания. Использовались физиотерапевтические средства: позиционирование, лангетирование, общий, дренажный и постуральный массажи, дыхательная гимнастика, аппаратные средства физиотерапии, пассивные и активные упражнения для укрепления мышц, тренировки контроля стереотипных движений, улучшения их координации, восстановления равновесия в вертикальном положении и навыков самостоятельного сидения, ходьбы. Активное использование привлеченных средств физиотерапии на фоне медикаментозного лечения позволило достичь максимального восстановления двигательных и когнитивных функций, избежать тяжелой инвалидизации, социализировать пациента. Считаем, что этот клинический случай иллюстрирует важность и необходимость систематического применения средств физической терапии для больных с тяжелыми нарушениями деятельности центральной нервной системы в учреждениях здравоохранения, которые, в свою очередь, должны быть обеспечены физиотерапевтами, эрготерапевтами. Introduction. One of the reasons of the central nervous system disorder is a long coma after clinical death, which is characterized by heterogeneous hypoxic and ischemic damage of the brain. The constant care of such patients is a social and economic burden of the society. Reducing the degree of disability due to disturbances in the functioning of the central nervous system, especially among young people, is associated with the use of intensive neurorehabilitation. It involves the inclusion of a variety of physical therapy methods into the complex treatment. Purpose. To present to the wide medical community a clinical case of the effective application of the programme of physical therapy for a patient with severe hypoxic and ischemic affection of the central nervous system after a clinical death in an inpatient psychic and neurological department of the children's regional hospital. Materials and Methods. The programme of physical therapy was divided into three stages and aimed at the maximum correction of persistent motor and cognitive disorders. The duration of the programme of physical therapy was four weeks; the duration of each session, usually, was 3-4 hours daily, according to the functional state of the patient. The effectiveness of the programme was evaluated comprehensively: by changes in a muscle tone, mobility of the joints, physiological bends of the spine, tactile and pain sensitivity, indicators of consciousness, psychic and emotional state; by restoration of the control of the act of urination and defecation; by improvement of cognitive abilities (speech and reaction to the speech of others, ability to draw, read, write and count); by the amount of independent living skills. Used tools: positioning, stretching-out, general, drainage and postural massages, breathing gymnastics, physical therapy equipment, passive and active exercises for muscles strengthening, training for controlling the stereotypical movements, improving their coordination, restoring the balance in an upright position and independent sitting and walking skills. Discussion. The active usage of the physiotherapy methods along with the medical treatment allowed to achieve maximum recovery of motor and cognitive disorders, to avoid severe disability and socialize the patient. The obtained results confirm the hypothesis that the best functional results are observed under the condition of early start and continuous implementation of programmes of physical therapy in a complex with intensive medical treatment. It is believed that this clinical case illustrates the importance and need for the systematic usage of physical therapy for patients with severe damage of the nervous system in the healthcare institutions that should be provided with physiotherapists and ergotherapists. |