رسالة جامعية
Més Enllà del Mirall Negre. Una Defensa del Periodisme en l'Era de la Comunicació Blob i el Capitalisme de la Contenció
العنوان: | Més Enllà del Mirall Negre. Una Defensa del Periodisme en l'Era de la Comunicació Blob i el Capitalisme de la Contenció |
---|---|
المؤلفون: | Garde Cano, Cristina |
مرشدي الرسالة: | Gayà Morlà, Catalina |
المصدر: | TDX (Tesis Doctorals en Xarxa) |
بيانات النشر: | Universitat Autònoma de Barcelona, 2022. |
سنة النشر: | 2022 |
وصف مادي: | 520 p. |
مصطلحات موضوعية: | Periodisme, Periodismo, Journalism, Comunicació, Comunicación, Communication, Cultura, Culture, Ciències Experimentals |
الوصف: | El capitalisme de la vigilància està mutant pels darrers avenços computacionals en intel·ligència artificial i propicia el naixement d’un nou tipus de comunicació algorítmica, que està sent descrita, però encara des del marc teòric de la vigilància i la comunicació de xarxes i, per tant, no està sent caracteritzada de forma precisa ni anomenada de manera distintiva. Per això, en aquesta tesi la bategem, la caracteritzem i la ubiquem dins d’una nova forma de capitalisme, que s’inscriu en una nova cultura política. El despotisme tecnohidràulic és la infraestructura política i econòmica que sosté el Silicon Valley Global sobre el capitalisme de la contenció i la comunicació blob. El despotisme tecnohidràulic s’inspira en l’antiga tradició hidràulica oriental i la fusiona amb un neoliberalisme anarcocapitalista. Sobre la base d’una permacrisi que obliga a una mobilització constant, aquesta forma de despotisme basa la seva violència en el precariat com a nova forma de treball basada en els relleus, la temporalitat i la descentralització; en el cognitariat com la classe que fa possible la intensificació de la producció de continguts; i en la plataforma com l’aparell discursiu que permet interaccions vicàries a escala global i infinita. El fruit d’aquesta nova escala de dominació del despotisme tecnohidràulic cristal·litza en el capitalisme de la contenció, que sofistica la vigilància fins a superar-la, i que completa la contenció de la contingència, la tirania de les eleccions i el segrest de l’esdeveniment. Tot aquest dispositiu ideològic s’encarna en una cultura de la contenció i la comunicació blob, que hem definit com l’arquitectura comunicativa de l’algoritme, la intel·ligència artificial i la plataforma que se sosté sobre un orbe algorítmic. Tots els processos de la comunicació humana estan engabiats en una mena de malla mercurial que ens embolcalla i aïlla, que promou interaccions vicàries i narratives autoreferencials, basada en les recompenses i les gratificacions i que deshumanitza els éssers humans i allunya la tecnologia del seu abast, de tal forma que no ens en podem apropiar. És per això que considerem imprescindible desbordar els dics de la contenció i de la malla mercurial de la comunicació blob, proposant una nova forma de comunicació des de les heterodòxies culturals, que permeti alliberar un periodisme-altre capaç de confrontar aquesta nova classe dominant i la seva matriu narrativa. Els mitjans de comunicació, que eren i encara són la institució discursiva de la burgesia i dels estats nació, no disposen d’eines ni capacitat per combatre aquesta nova escala de dominació, perquè han reduït el periodisme a una mena de pràctica industrial obsoleta que només respon als interessos d’unes classes dominants en declivi. El periodisme no només s’ha d’emancipar del nou ordre caòtic de la contenció, sinó també de les urpes del model burgès clàssic i industrial que el va engendrar. |
الوصف (مترجم): | El capitalismo de la vigilancia está mutando por los últimos avances computacionales en inteligencia artificial y propicia el nacimiento de un nuevo tipo de comunicación algorítmica, que está siendo descrita, pero todavía desde el marco teórico de la vigilancia y la comunicación de redes y, por lo tanto, no está siendo caracterizada de forma precisa ni nombrada de manera distintiva. Por eso, en esta tesis la bautizamos, la caracterizamos y la ubicamos dentro de una nueva forma de capitalismo, que se inscribe en una nueva cultura política. El despotismo tecnohidráulico es la infraestructura política y económica que sostiene al Silicon Valley Global sobre el capitalismo de la contención y la comunicación blob. El despotismo tecnohidráulico se inspira en la antigua tradición hidráulica oriental y la fusiona con un neoliberalismo anarcocapitalista. En base a una permacrisis que obliga a una movilización constante, esta forma de despotismo basa su violencia en el precariado como nueva forma de trabajo basada en los relevos, la temporalidad y la descentralización; en el cognitariado como la clase que hace posible la intensificación de la producción de contenidos; y en la plataforma como el aparato discursivo que permite interacciones vicarias a escala global e infinita. El fruto de esta nueva escala de dominación del despotismo tecnohidráulico cristaliza en el capitalismo de la contención, que sofistica la vigilancia hasta superarla, y que completa la contención de la contingencia, la tiranía de las elecciones y el secuestro del acontecimiento. Todo este dispositivo ideológico se encarna en una cultura de la contención y la comunicación blob, que hemos definido como la arquitectura comunicativa del algoritmo, la inteligencia artificial y la plataforma que se sostiene sobre un orbe algorítmico. Todos los procesos de la comunicación humana están enjaulados en un tipo de malla mercurial que nos envuelve y aísla, que promueve interacciones vicarias y narrativas autorreferenciales, basada en recompensas y gratificaciones y que deshumaniza a los seres humanos y aleja la tecnología de su alcance, de tal forma que no nos podemos apropiar de ella. Es por eso que consideramos imprescindible desbordar los diques de la contención y la malla mercurial de la comunicación blob, proponiendo una nueva forma de comunicación desde las heterodoxias culturales, que permita liberar un periodismo-otro capaz de confrontar esta nueva clase dominante y su matriz narrativa. Los medios de comunicación, que eran y todavía son la institución discursiva de la burguesía y de los estados nación, no disponen de herramientas ni capacidad para combatir esta nueva escala de dominación, porque han reducido el periodismo a un tipo de práctica industrial obsoleta que solo responde a los intereses de unas clases dominantes en declive. El periodismo no solo debe emanciparse del nuevo orden caótico de la contención, sino también de las zarpas del modelo burgués clásico e industrial que lo engendró. Surveillance capitalism is mutating due to the latest computational advances in artificial intelligence and is giving birth to a new type of algorithmic communication, which is being described, but still from the theoretical framework of surveillance and network communication and, therefore, is not being precisely characterised or distinctively named. Therefore, in this thesis we identify it, we define it and we situate it within a new form of capitalism, which is inscribed in a new political culture. Techno-hydraulic despotism is the political and economic infrastructure that sustains the Global Silicon Valley on containment capitalism and blob communication. Techno-hydraulic despotism draws on the ancient Eastern hydraulic tradition and fuses it with an anarcho-capitalist neoliberalism. Based on a permacrisis that forces constant mobilisation, this form of despotism bases its violence on the precariat as a new form of labour based on relays, temporality and decentralisation; on the cognitariat as the class that makes possible the intensification of content production; and on the platform as the discursive apparatus that enables vicarious interactions on a global and infinite scale. The fruit of this new scale of domination of techno-hydraulic despotism crystallises in containment capitalism, which sophisticates surveillance to the point of surpassing it, and which completes the containment of contingency, the tyranny of elections and the hijacking of the event. This whole ideological device is embodied in a containment culture and blob communication, which we have defined as the communicative architecture of the algorithm, artificial intelligence and the platform that stands on an algorithmic orb. All processes of human communication are caged in a kind of mercurial mesh that envelops and isolates us, that promotes vicarious interactions and self-referential narratives, based on rewards and gratifications, and that dehumanises human beings and distances technology from their reach, so that we cannot appropriate it. This is why we consider it essential to overflow the containment dikes and the mercurial mesh of blob communication, proposing a new form of communication from cultural heterodoxies, which allows us to liberate a journalism-other capable of confronting this new dominant class and its narrative matrix. The media, which were and still are the discursive institution of the bourgeoisie and nation states, have neither the tools nor the capacity to combat this new scale of domination, because they have reduced journalism to a kind of obsolete industrial practice that only responds to the interests of a declining dominant class. Journalism must not only emancipate itself from the new chaotic order of containment, but also from the clutches of the classical bourgeois industrial model that spawned it. Universitat Autònoma de Barcelona. Programa de Doctorat en Mitjans, Comunicació i Cultura |
نوع الوثيقة: | Dissertation/Thesis |
وصف الملف: | application/pdf |
اللغة: | Catalan; Valencian |
URL الوصول: | http://hdl.handle.net/10803/687894 |
حقوق: | L'accés als continguts d'aquesta tesi queda condicionat a l'acceptació de les condicions d'ús establertes per la següent llicència Creative Commons: http://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0/ |
رقم الأكسشن: | edstdx.10803.687894 |
قاعدة البيانات: | TDX |
الوصف غير متاح. |